"Ти си победио и ја се предајем. Али од сада си ти мртав за Свет, за Небо и за Наду!"
"У мени си ти постојао, и у мојој смрти, гледај у овај лик..."
"... који је твој сопствени лик. Како си потпуно убио себе самог"
"Едгар Алан По"
_______________ С Л О М Љ Е Н О
- Ђина... Мекдоналд. - Меквеј.
- Зелени Волво. - Чироки, џип. - Тачно.
- За кога је ово? - Др. Вотерс. - Занимљиво.
- Шта? - Па, да ли примећујеш нешто?
- Ово од иза према напред? - Не, гледај. Леве и десне ознаке.
- Срце на десној страни тела? - Декстрокардиа ситус инверсус.
Није необично, али је прилично ретко. Рецимо, 1 од 1.000.
- Хало? - Хеј, ти. - Хеј.
Гласно је код тебе. Имаш неке срећне клијенте.
- Не, тридим се да буду даље, док не изгледају боље. - Сигурна сам, да ће изгледати сјајно.
Чуј, боље да идем пре него што неко од ових момака убије сам себе.
- У које време је наш састанак вечерас? - У седам. Немој да касниш. - Нећу.
Здраво.
Срећан рођендан.
Изненађење! Срећан рођендан!
Уплашио сам се на смрт.
- Срећан рођендан, тата. - Хвала.
Ниси требала ово да радиш. Ох, молим те, не треба то да ми радиш.
- Да ли треба да извадим зубе? - Да...!
- Па, колико година имаш, тата? - 27.
- Изгледаш млађе. - Па, још 2 недеље, и идем у пензију.
- Па, шта ћеш са собом? - Боб каже да треба да долазим у амбасаду два пута недељно...
... у саветничко одељење. - Шта б требао да радиш у Америчкој амбасади, Џон?
Па свашта, од изгубљених пасоша до отмица.
Амерички туристи у овој држави нас чине запосленима.
Тата, испричај Стефану причу о жени која је имала несрећу. напред. Хајде...
- О, волим ту причу. - У реду. Имали смо случај пре пар година са паром из Америке.
Муж долази због посла два пуа годишње у Лондон, и његова жена увек долази са њим.
Ово је лудо, свидеће ти се. - Пусти да исприча. - Дакле...
... муж је приметио вазелин у жениној торбици за шминку, и...
... иако они никад нису упражњавали анални секс, вазелина је било све мање и мање.
Било му је мало сумњиво, па је наставио да њушка около, и сазнао је да му се жена...
... креше са енглеским момком.
Дакле, следећи дан, пре него што је отишао на пословни састанак...
... испразнио је вазелин, и заменио га са супер лепком.
Хирург је 8 сати покушавао да је раздвоји од момка са којим је имала аферу.
Приђите један другом.
Традиција... После ове приче.
И вас двоје, и вас двоје...
- Дођи 'вамо, ти. - Опа! - Дођи овамо.
Предивно.
Боже, тако си ружан. Погледај своје лице.
- Одлично. Хвала. - Имаш боје по целом лицу. - Бар имам оправдање. Види своје лице.
- Диви се. - Тешко је радио. Прва изложба му је за мање од 2 месеца. - Управо.
- Срећан си, шта си урадио? Да. Мислим да ће ти се свидети, тата.
- За моју породицу. Хвала за лепо вече. - Срећан рођендан, тата.
- Тата, срећан рођендан. - Хвала. - Срећан рођендан. - Живели. - Живели.
Исусе...
- Забављаш се, Стефане? - Ох, да...
- Претпостављам да је то 7 год. лоше среће. - Мислила сам да је то 7 год. лошег секса.
- Не, то сам већ имала. - Ох, чуо сам то. - Душо, било је пре но тебе сретох. - Да, да.
Мислиш да можемо поправити?
- Срећан рођендан, тата. - Хвала ти.
- Здраво. - Здраво.
- Добро је видети те опет, Стефане. - Хвала. Тебе такође, Џоне.
- Лаку ноћ. - Лаку ноћ.
Хоћеш да уђеш?
Не, идем кући вечерас. Имам посла са прањем веша.
- Јеси ли Ок? - Да, добро сам...
... само, стално сам у покрету између тебе и свог посла, и...
Девојка мора да има чисти доњи веш.
Размишљао сам, можда би требала да имаш неку фиоку код мене.
- Знаш, где можеш да оставиш неке ствари. - Не знам, Стефане, зар целу фиоку...
То је велики корак.
Ок. Сада ме правиш смешним.
- Завршетак радова у твом стану биће почетак. - Мајстори се врачају следећи месец.
- Доћи ћу сутра увече после посла. Ти спреми вечеру. - Стварно?
Ок. Вози опрезно.
- Пријатно вече. - Пријатно вече, гђо.
Ентони?
- Заборавила си нешто? - Шта? - Па, видео сам те како одлазиш кући. Заборавила си нешто?
Не, била сам овде.
То је чудно. Могу да се закунем да сам те видео како напушташ зграду.
Не.
Свеједно, видимо се сутра.
Хало, овде Стефан. Оставите поруку после сигнала.
- Направите пролаз. - Хеј, Ђина. Моје име је Луси. Ја сам један од доктора овде.
Ти си у болници и сигурна си, Ок? Ђина, јеси ли у реду? Можеш ли да ме чујеш?
- Морамо у трауматолошко. - Водимо те у собу за реанимацију. - Која је прича?
Ово је Ђина Меквеј, 28-годишња девојка, укључена у РТА.
Имала је судар. Возила је. Била је везана, јастук се укључио. Била је при свести.
- На три. Један, два, три. - Степен органа за дисање? - 25.
Ок, људи. Маска за кисеоник да буде спојена правилно. Дај је на монитор? Скини јој одећу?
Луси, можеш ли да започнеш са примарним прегледом?
- Зиад, стави две линије унутра, молим те? - Послушаћу ти плућа. - Дише нормално...
- Равномерна реакција. - Добра. - Урадићемо неколико тестова, Ок?
- Морамо одсећи одећу, нажалост, Ок? Треба да будеш мирна. - Провери карлицу. 1Л инфузије?
Ђина, сставићемо ти иглу у руку, Ок? На леву страну. Следи лагани убод, Ок?
- Добар улаз ваздуха обострано. - Ок. - Пулс је 120. - Само ћу лагано опипати стомак, Ок?
- Укључи монитор да прати ово. - Има модрице од сигурносног појаса, мислим.
Добро. Зиад, донеси рендгенски уређај уређај да би наставили, укључујући и снимање груди.
Само ћу те мало покрити. - Ђина, мало је хладно овде, Ок?
Ђина, крећемо са рендгенским снимањем.
Направићемо рендгенски снимак, а онда настављамо даље када добијемо слику.
Биће добро. Била је прилично несигурна када се први пут пробудила. Није ни знала своје име.
Потпуно је дозоријентисана сада. Њене реакције се полако враћају...
... мада се још увек не сећа детаља о несрећи.
- Она је врло срећна девојка. - Телефонски позив за Др. Кенриц...
- Даћу вам тренутак насамо. - Хвала ти.
Душо...
- Како је моја девојчица? - Надам се да не изгледам лоше како се осећам.
Само неколико модрица... Већ нестају.
Ово је смешно. Задњи пут када сам био у болничкој соби са тобом...
... је било када си пала са коња, и сломила руку.
Имала си негде око 13 година.
И би је само пар месеци пошто ти је мама умрла.
Седела си тако са сломљеном руком, и одлучила да постанеш радиолог.
Био сам са Стефаном. Даниел и Кејт су били овде готово целу ноћ са тобом.
Изгледаш много боље.
Осим лагане збуњености, физички, изгледа ми се да ће све бити Ок
Неколико уганућа, модрица, али ће брзо проћи. Касније ћемо урадити још пар рендген-снимака.
Што се тиче твог сећања несреће...
Ђина, волео бих да се сретнеш са мојим колегом, Др. Роберт Закманом. Ради овде као сватник.
- Саветник? - Да. Као што рекох, не бринем се за физичко стање.
Психички страх после несреће може изазвати проблеме. Узнемиреност, страх од вожње...
Само мислим да би било добро да са неким о томе попричаш. Могло би помоћи да разјасниш ствари.
У сваком случају, задржаћу те бар још један дан. Одмори се. Обићи ћу те касније.
Хеј, Ђина... Ја сам Роберт Закман.
- Др. Кенрик ме је питао да свратим и поздравим те. - Ох... Саветник...
Да... Чуо сам да си срећна девојка.
- Испричао ми је све. - Чини се да одлазиш из болнице.
- Да. Само чекам свог дечка. - Схватам...
Кенрик ми је рекао да се баш не сећаш несреће.
Па, не баш... само неких делића.
Па, делићи су добри. Могу да радим са тим.
- Хеј... - Хеј. Ја сам Др. Закман. - Стефан Мартин.
Рећу ћу ти нешто... Ово је моја визит-картица...
- Што не позовеш када будеш спремна за третман? Да поразговарамо о тим деловима. - Ок. - Ок.
Драго ми је да сам те упознао.
- Како се осећаш? - Боље.
Шта се догодило тамо?
Разбио сам стакло.
Па, мислим да ћу прошетати пса.
- Шта је са њим? - Зна да сере у свој кревет. То ме једино брине.
Стефане?
- Шта радиш? - Исусе, уплашио си ме.
- Имамо проблем са цурењем. - Поправићу сутра.
Срање...
Па... како иде с делићима сећања?
И даље збуњујуће.
Па, збуњеност није лоша. Битно је да знаш да су ту, и сада само треба то рашчистити.
И даље се не сећаш ничега везаног за несрећу?
Не.
Како си спавала?
Одлично, али мпжда је због лекова.
- Твој партнер. Стив, јел тако? - Стефан. - Стефан... извини...
Чиме се он бави?
Он је архитект.
И живите заједно?
Шта те забрињава, Ђина?
Реци ми шта није у реду.
Не мислим да Стефан мој дечко.
Па, сви имамо различите односе док не нађемо праву особу.
Не, он изгледа као он, али то није.
У реду. Када си први пут приметила ту промену? После несреће?
Мислиш ли да је ипак могуће да је то Стефан, и да си још увек збуњена због последица судара?
- Др. Закман... - Роберт, молим те. - Роберт...
... човек у стану није мој дечко.
Поправићу то. Опрости.
Ђина, јеси ли икада чула за Капграс-синдром?
То је редак поремећај, где особа мисли да је познаник, обично члан породице или супруг...
... замењен са идентичном другом особом.
Стање у већини случајева је оштећење мозга.
Уз твоје допуштење, вратио бих те у болницу да Др. Кенрик уради и неке додатне тестове.
Ђина, тешко је утврдити шта осећаш, и пробаћемо утврдити са ЦТ-скенирањем.
Капграс синдром је стварно редак. Тек стотину случајева од 1923.
80 од тих 100 у задњих 10 година.
Симптоми твог проблема су слични онима што пате од те болести, али је тешко дијагностиковати...
... углавном јер су симптоми уско повазани са менталном болешћу.
Твоје ограничео сећање после несреће је такође фактор.
- Шта мислиш? - Морамо да урадимо додатне тестове.
Не желим више никаквих тестова. Опростите.
Ђина? Ђина, знам како се осећаш.
- Знаш ли? - Да. - Имам фотографије, али не сећам се шта се догодило.
- То што имам је повреда стопала, нагло кочење и ту сам. - Па, имала си баш јак ударац у главу
а то је узроковало оштећење мозга, и губитак већег дела памћења.
Али постепено, та изгубљена сећања ће се вратити, када се твој мозак опорави.
- Како објашњавате, шта осећам у вези Стефана? - Др. Мајерс мисли да страх у вези Стефана...
... и губљење твоје меморије, повезани. И да ће тај страх нестати када се врати памћење.
То је као када изгубиш кључеве од кола. Морамо се вратити на ситуацију које се задње сећаш.
Сећаш се наглог кочења, зар не?
Иди да видиш свој ауто. Могло би да помогне у састављању делова.
Сачекај...
Једно за тебе... и једно љубавно писмо за мене, од тајне обожаватељке.
- Супер. - Посљедњи спрема вечеру.
Хајде.
То је најбоље што можеш?
Дај да ти помогнем са тим, Хари.
- Добро си, Хари? -То је моја жена.
Шта није у реду?
Она је...
- Да, драга? - Рекли су ми да ми је ауто овде. - На кога је ауто регистрован? - Меквеј.
Ццрвени џип?
- Нећеш то нигде да возиш, драга. - Ја, ух... само сам хтела да погледам.
- Ти си била у ауту? - Да.
Парцела 36, љубави.
- Ох, здраво, Мери. - Ево и последњег документа који сте тражили. - Хвала.
Да ли је све у реду, г. Меквеј?
- Да. Зашто? - Ох, ја само... Видела сам вас на улици, за време ручка.
И ви... ви сте ме просто игнорисали.
Мери, био сам овде цео дан. Нисам ишао нигде на ручак.
Могу би се закунути...
Па, боље да ја изађем.
- Имам Др. Кенрика на двојци. - Хвала, Мери.
Хало...
- Хеј, Г. Меквеј, гдине. - Па, како си, Стен? - Не тако лоше.
Хеј, Стен, шта се догодило са огледалом?
Ушао сам ујутро и било је по целом поду.
- Добро, лаку ноћ, Стен. - Такође и вама, г. Меквеј.
Даниел?
Не, не...
Он је тај.
Срање.
- Јеби се! Што не гледаш где идеш? - Опрости. - Глупа пичко.
Др. Кенрик ме је звао данас.
Брине за тебе.
Рекао ми је да верујеш да се Стефан... некако променио.
Је ли истина? Стварно верујеш у то?
Видела сам ту жену... пре несреће.
Изгледала је као ја.
- Где је то било? - Прошла је поред мене на улици.
Ишла је према гаражама.
Пратила сам је.
Пратила сам је до њеног стана.
Било је све попут оних случајева "дежа-ву", осим фотографије.
Фотографија мене и тебе.
Зашто би имала твоју слику?
Можда то нисам био ја.
Хало, овде Стефан. Не могу да се јавим сада, па молим да оставите поруку.
Стефан?
Хало?
Хеј, хеј, успори мало, успори мало... Успори...
Ок, успори... Шта се догодило?
- Где си сада? - Ја не...
- Ђина, где си сада? - У Стефановом сам стану. - Ок, позваћу полицију. Ок? - Ок...
- У реду, сада је важно Ђина, да ме сада саслушаш. - Ок.
Ок је. Остани смирена.
Ђина? Ђина... Слушај ме веома пажљиво. Хоћу да напустиш стан сада.
Немој да чекаш. Желим да одмах изађеш. И наћи ћемо се...
Тата? Тата?
- Хало? - Даниел? - Ђина, шта није у реду?
Даниеле, слушај ме. У опасности си.
Стефан, он...
- Другачији ми је... - Де, смири се. Нема смисла што причаш.
Изгледакао он, али није он.
И сада, мислим да се нешто догодило тати.
Шта се догодило тати? Ђина?
- Она ме прогања. - Ко те прогања? - Жена коју сам видела пре несреће.
- Сада стварно почињеш да ме плашиш. Која жена? - Ок...
Видела сам ту жену пре несреће, и изгледала је као ја. Пратила сам је до улице Пембриџ.
Пембриџ улица?
- Да. Кућа Пембриџ. - Кућа Пембриџ?
Али, Ђина... тамо ти живиш.
Хало?
Ђина?
Кејт?
Ја... изгубила сам кључеве.
Не брините се, имам резервне.
- Да ли ће требати да се нарежу нови кључеви? - Не, имам их негде. Хвала.
Само да одем кући да узмем неке ствари, па се видимо касније.
Не... Не...
Да ли је ово још један случај декстрокардиа ситус инверсус?
Да.
----- К Р А Ј ----- (Превод: ПОПеску)